I S K U P LJ E NJ E
Završila sam predstavu. - Dobro urađeno.
Jesi li videla mamicu?
Ona je u sobi za crtanje, pretpostavljam.
Nadam se da nam nećete danas smetati, gospođice Briony.
Moramo da spremimo večeru u 10.
Hej, čuo sam da spremaš predstavu. - Ko ti je rekao?
Bubnjevi iz džungle.
Hoćeš li da dođeš da je vidiš? - Mislim da to baš ne bi bilo...
Zašto mi ne daš da je pročitam?
Znala si da mi napraviš kopije svih tvojih priča.
Sve sam ih sačuvao. - Još uvek želim da dođeš.
Da vidimo. - Sad moram da idem.
Mamice, trebaš mi!
Izvrsno je. Izvrsno je, dušo. Tvoja prva predstava.
Misliš? Misliš li da će se svideti Lionu?
Naravno da hoće.
"D Trials of Arabela", od Briony Talis.
Cee. - Da?
Šta misliš kakav bi bio osećaj da budeš neko drugi?
Hladnije, nadam se.
Zabrinuta sam zbog predstave. - Sigurna sam da je remek delo.
Ali imamo samo jedno popodne za probu. Šta ako blizanci ne znaju da glume?
Moraš da budeš dobra sa njima. Pitam se kako bi se ti osećala da je tvoja mama...
... pobegla s gospodinom ko zna kako se zove koji čita vesti?
Možda je trebalo da napišem Lionu priču.
Ako pišeš priču, moraš samo reći reč "dvorac", i onda možeš videti...
... tornjeve i šumu i selo ispod, ali...
U predstavi, sve...
Sve zavisi od drugih ljudi.
Cee. - Da?
Zašto više ne razgovaraš sa Robijem?
Razgovaram. Samo se krećemo u različitim krugovima, to je sve.
Da li moramo da radimo ovu predstavu? - Zašto moramo da radimo?
Zato da proslavim posetu moga brata Liona. - Mrzim predstave.
I ja takođe. - Kako možeš mrzeti predstave?
Samo se praviš važna. - Bićeš u ovoj predstavi, inače ćeš dobiti kaznu.
I reći ću ti roditeljima. - Ne smeš da nas kažnjavaš.
Mi smo gosti u ovoj kući. I šta su nam roditelji rekli da moramo da radimo?
Pa, Pjerot? - Da budemo poslušni.
Džekson? Poslušni, tako je. - Poslušni.
Pa, Briony, o čemu se radi u tvojoj predstavi?
Pa, radi se o tome,
kako je ljubav dobra, ali moraš da budeš osećajan.
Pretpostavljam da ćeš ti da budeš Arabela. - Pa, ne nužno.
U tom slučaju, da li bi ti smetalo ako bi je ja glumila? - Lola je bila u školskoj predstavi.
Reci da. To bi bila prva pristojna stvar koja mi se desila u zadnjih par meseci.
Pa, da, u redu.
Mislim da bi mogli da počnemo tako što bi je pročitali.
Ako ćeš ti da budeš Arabela, ja ću biti režiser, hvala.
Žao mi je.
Ja ću izgovoriti uvod.
Uvod.
Ovo je priča o spontanoj Arabeli,
koja je pobegla sa neobičnim momkom.
Njeni roditelji su bili jako tužni gledajući kako njihova prvorođena...
... nestaje iz njihovog doma i odlazi u Istbourne.
Da?
Ništa. Samo sam mislio da pogledam. - Proba je zatvorenog tipa, bojim se.
Možeš videti predstavu večeras.
Onda moram da radim. - Pa, žao mi je, Deni.
Možemo li sada da idemo na kupanje? - Da, da, da!
Ne, mislim da nema vremena! - Cecilia će nas pustiti.
Siguran sam da će nam pola sata pauze svima dobro doći.
Cecilia? Cecilia!
Cecilia!
Cecilia! Cecilia, Cecilia. Mogu li da idem na kupanje, Cecilia?
Da, ne vidim zašto ne. Nemojte da idete dublje nego što možete!
Možeš li da mi smotaš jednu tvoju boljševičku cigaretu?
Lep dan. - Pretpostavljam da je. Malo je prevruć za mene.
Da li uživaš u knjizi? - Ne baš.
Biće bolja kasnije.
Bolji mi je Fiiding.
Mnogo je strasniji.
Znaš da Lion dolazi danas? - Čuo sam glasine.
Dovodi prijatelja sa sobom. To je Pol Maršal, čokoladni milioner.
Da li je cveće od njega? - Zašto ne bi bilo?
Lion kaže da je jako šarmantan.
Stari je telefonirao sinoć. Kaže da planiraš da budeš doktor.
Razmišljam o tome, da. - Još 6 godina studentskog života.
Kako bi drugačije mogao postati doktor? - Sada možeš ući u bratstvo,
zar ne? Sa tvojim prvim? - Ne želim da podučavam.
Rekao sam da ću vratiti tvom ocu novac.
To uopšte nisam mislila.
Daj da ti pomognem s tim. - Ne, sve je u redu, hvala.
Uzmi cveće, uzmi cveće. - Dobro sam, dobro sam.
Oh, ti idiote.
Da li shvataš da je to najverovatnije najvrednija stvar koju posedujemo?
Ne više, nije.
Pažljivo!
Ja...
Pozdrav, Robie!
Ne bi trebalo da ga ohrabruješ.
Cee?
Majko?
Gde su svi, Deni? - Ne znam, gospodine.
Gospodine. - Treba mi piće.
Da li ti želiš jedno? - Da.
Viski? - Molim Vas.
Lion! - Evo je.
Nedostajao si mi. Bilo mi je potpuno dosadno ovde.
Ovo je moja sestra, Cecilia. Pol Maršal. - Čuo sam jako puno o vama.
I ja isto o vama. - Gde ćemo ga staviti?
U plavu sobu. Majka leži, ima jednu od svojih migrena.
Nisam iznenađen, sa svom ovom vrućinom.
To je velika soba pored sobe za negovanje.
Da li stari ostaje u gradu?
Izgleda da ostaje. Izgleda da je nekakva gužva u ministarstvu.
Zar nećemo da pravimo predstavu? - Ne.
Zašto ne? - Nemoj mene da pitaš.
Ne sviđa mi se ovde.
Uvek je problem kad novi brand izađe na tržište.
Novo pakovanje, novi oblik, ponovo reklamiranje.
Čak i novi ukus u nekim slučajevima, ili cela nova tehnologija.
Mislim da nam je glavni izazov da li da lansiramo novi Amo Bar ili ne.
Vojnički Amo. Razumeš? Dodaj mi Amo (municiju)?
Moj izvor u ministarstvu je jako pouzdan,
čistio sam mu cipele kod Harroua, rekao mi je da imamo dobre izglede...
... da ga uključe u standardnu porciju za vojnike.
To znači da ću morati otvoriti još barem tri fabrike.
I više ako uvedu regrutovanje, što mislim da će se desiti,
ako Her Hitler ne odustane.
To je toliko verovatno kao i da ćeš moći naći sniženje...
... u Marks i Spenseru, zar ne?
Ovo baš nije jako dobro. - Pravim koktele sa smrvljenim ledom,
rumom i topljenom čokoladom. Jako je fino.
Znaš koga smo sreli? - Robiea.
Rekao sam mu da se nađemo večeras. - Oh, Lion, nisi valjda.
Pa, Robie, sin kućepazitelja, čiji je otac napravio krevet pre 20 godina,
dobio je školarinu, stari ga je proveo kroz Kembridže,
išao je u isto vreme kad i Cee, i u tri godine jedva da je razgovarala sa njim.
Nije ga pustila unutar kilometra blizu njenih Roedean prijatelja.
Ima li ko cigaretu?
Ne znam šta radi ovih dana.
Zapravo, sprema diplomu iz medicine.
I stari se slaže s time?
Slušaj, stvarno mislim da bi trebalo da odeš i kažeš mu da ne dolazi.
Zašto? Zar se nešto desilo između vas?
Za ime boga.
Kad možemo da idemo kući? - Uskoro.
Ne možemo da idemo kući. Razvod je.
Kako se usuđuješ to da kažeš? - Pa, istina je!
Nikad više nećeš koristi tu reč ponovo! Razumeš?
Šta ćemo sad? - Uvek se to pitam.
Moje ime je Pol Maršal. Vi ste sigurno rođaci sa severa.
Kako se zovete? - Pjerot.
Džekson. - Kakva divna imena.
Da li poznaš naše roditelje?
Pa, čitao sam o njima u novinama.
Šta si tačno pročitao? - Oh, znaš, uobičajene gluposti.
Neću ti zahvaljivati što o tome pričaš ispred dece.
Vaši roditelji su divni ljudi,
to je jasno, i vole vas, i misle na vas sve vreme.
Jako lepo.
Išli smo pogledati predstavu i nabavila sam to kod Libertya.
Koju predstavu? - Hamleta.
Ah, da. "Biti il' ne biti".
Sviđaju mi se tvoje cipele.
"Duckers in d Turl". Prave drvene stvari u obliku tvoje noge.
Zadrže to zauvek.
Jako sam gladan. Kad je večera?
Pa, možda ti mogu pomoći, ako možeš pogoditi čime se bavim.
Imaš fabriku čokolade. - Svi to znaju.
Pa onda to baš i nije pogađanje, zar ne?
Biće po jedan ovaj u svakoj vojničkoj torbi u Britanskoj vojsci.
Šećerni preljev, tako da se ne tope.
Zašto bi dobijali besplatne slatkiše?
Zato jer će se boriti za svoju zemlju.
Naš tata kaže da neće biti rata.
Vaš tata nije u pravu.
Zovu ih Army Amo. - Amo, amas, amat.
Vrhunske marke.
Dosadno je kako svi završavaju na "o". "Polo" i "Aero".
I "Oxo" i "Brilo". - Zvuči kao da ga ne želite.
Onda ću morati da ga dam vašoj sestri.
Zagrizi.
Moraš da zagrizeš.
Princeza je bila svesna njegove nemilosrdne pokvarenosti.
Ali to nije bilo od pomoći da prebrodi ljubav koju je osećala...
... u svom srcu za gospodina Romulusa. Princeza je instinktivno znala...
... da se ne sme da veruje nekome sa crvenom kosom.
Dok je njegov mladi štićenik ponovo i ponovo uranjao u dubine jezera,
u potrazi za začaranim bićem, gospodin Romulus je vrtio brkovima.
Gospodin Romulus je išao prema severu sa svoja dva prijatelju stižući sve bliže...
... čudesnom moru.
Tako herojskoga ponašanja, bio je tako rečit.
Niko nije mogao pretpostaviti tamu,
koja je bila u crnom srcu gospodina Romulusa Turnbula.
On je bio najopasniji čovek na svetu.
"Draga Cecilia, mislio sam da bi trebalo da napišem izvinjenje zbog mog nespretnog,
i nepromišljenog ponašanja".
"Oprosti ako delujem čudan, ali ja sam"...
Draga Cecilia, biće ti oprošteno ako me smatraš ludim,
zbog onoga kako sam se ponašao ovo popodne.
Istina je da sam malo ošamućen i luckast u tvome društvu, Cee,
i mislim da ne mogu kriviti vrućinu zbog toga.
"Hoćeš li mi oprostiti?
"Robie".
Idemo napolje?
Da, Lion me je pozvao da im se pridružim na večeri.
Zato sam glancala srebrninu celo poslepodne.
Misliću na tebe kad vidim svoj odraz u kašici.
Ti uopšte nisi kao tvoj otac. Ni u jednom pogledu.
To je zato jer sam isti kao ti. Zakasniću.
Tvoje košulje više gore.
Sine. - Da?
Ništa.
Briony! Jesi li to ti?
Jesi li dobro?
Da li mi možeš učiniti uslugu?
Možeš li da odeš napred i dati ovo Cee? Ja...
Malo bih se osećao glupo da to sam predam. - U redu.
Briony.
Briony!
Pretpostavljam da je on, ono što bi vi rekli, poželjan. - Svakako.
Izgleda da misli da je bogom dan.
Šta je čudno, s obzirom da mu stidne dlake rastu iz ušiju.
Pretpostavljam da bi ti dao hrpu glasnih i zločestih sinova.
On je zapravo jako dobar. - To kažeš za svakoga.
Lion! - Rummy, zar to nije moja mala sestrica!
Napisala sam ti predstavu, Lion. Htela sam da uradim predstavu sa tobom.
"D Trials Of Arabela". - Pa, ima još dosta vremena.
Ne mora da bude ovo veče. - Ne, nemoguće je.
Briony. - Da ti kažem, dobar sam sa glasovima,
ti si još bolja, pa možemo to pročitati posle večere.
Briony, jesi li pročitala ovo pismo? - Da, idemo. To je divna ideja.
Briony! - Evo ga. Moj čoko- Teil.
Insistiram da ga probaš.
Zar nije bila omotnica?
Da li mogu da uđem?
Imala sam užasno veče.
Blizanci su me mučili. Vidi.
Kako grozno.
Kineske opekotine.
Tako je.
Hoće da idu kući. Misle da ih ja zadržavam ovde.
Lola.
Mogu li nešto da ti kažem? Nešto grozno.
Da, molim.
Koja je najgora reč koju možeš da zamisliš?
On je seksualni manijak! - Tako je.
Šta će Cecilia da uradi? - Ne znam.
Trebalo bi da pozove policiju. - Misliš?
Rekao je da je razmišljao o tome ceo dan.
Samo im trebaš pokazati pismo.
Nećeš nikome reći, obećavaš? - Obećavam.
Dobro. Ako on to otkrije, ko zna šta može da uradi.
U pravu si.
Bolje se sredi. Još uvek moram da se presvučem.
Hvala, Briony. Stvarno si oslonac.
Cecilia!
To je bila greška. - Briony je pročitala.
Moj Bože, tako mi je žao. To je bila pogrešna verzija.
Da.
Nije nikad trebala da bude pročitana. - Ne.
Šta je bilo u verziji koju je trebalo da pročitam?
Ne znam. Bila je više formalna. Manje...
Anatomska? - Da.
Bilo je tu nedeljama, i onda ovo jutro kraj fontane...
Nikad nisam nešto tako uradila.
I bila sam tako ljuta na tebe i na sebe.
Mislila sam da ću biti srećna ako odeš u medicinsku školu, ali...
Ne znam kako sam mogla da tako slabo sebe poznajem, pa...
Tako glupo.
Ne znaš o čemu pričam, zar ne?
Znao si pre nego ja.
Zašto plačeš?
Zar ne znaš?
Da, znam.
Robie.
Cecilia.
Volim te.
Neko ulazi.
Cecilia!
Ljudi su sedeli napolje i jeli večeru.
Moji roditelji su uvek govorili da vruće vreme podstiče loš moral.
U kasno leto, sestra i ja nismo nikad smele da izađemo iz kuće.
Mislili su da ćemo samo nepotrebno provocirati seljane.
Šta kažeš, Cee? Da li vreme čini da se ponašaš nevaljalo?
Dragi bože, pa ti si pocrvenela. - Samo je vruće ovde, to je sve.
Lola, obriši taj ruž za usne. Puno si premlada.
A ti, Briony? Koje si ti grehe počinila danas?
Nisam uradila ništa pogrešno. - Da li si nedavno videla blizance?
Nisu baš izgledali srećni poslednji put kad sam ih video, jadnici.
Ne znaš ti ništa o tome. - Briony. Ne znam šta je ušlo u tebe.
Nisam te nikad videla tako nevaspitanu. - Pa, nisu oni mali jadnici.
Pogledaj šta su uradili Loli. - O čemu to pričaš?
Džekson i Pjerot su joj povredili ruku. Napravili su joj Kineske opekline.
Bojim se da je u pravu. Morao sam da ih odvučem od nje.
Tako sam dobio ovu ranu.
To su uradili blizanci, Lola?
Da, sve je ispalo nekakva borba,
bojim se. Ipak, nije bila nikakva šteta, zar ne, Lola?
Hoćeš li, molim te, otići da pronađeš te momke, Briony?
Reci im da je večera gotova i da paze na ponašanje.
Zašto ja moram da idem? - Briony, uradi šta ti je rečeno,
ili ideš pravo u svoju sobu.
To je pismo! - Daj mi ga!
Pobegli su. - Ko je pobegao?
Blizanci.
"Pobegli smo zato što je Lola bila grozna prema nama i hoćemo da idemo kući.
"Takođe, nije bilo predstave". - Ne brini se.
Poslaćemo nekoga u potragu. Nisu mogli da odu daleko.
Cee, pođi sa mnom.
Pjerot!
Džekson!
Momci!
Džekson!
Pjerot!
Lola? Jesi li dobro?
Žao mi je. Ja nisam... Žao mi je.
Ko je to bio?
Videla sam ga.
To je bio on, zar ne? - Da, to je bio on.
Lola, ko je to bio?
To je bio Robie, zar ne? Robie?
Videla si ga? - Kao što si rekla, on je seksualni manijak.
A ti čak ni ne znaš šta se desilo pre večere.
Uhvatila sam ga kako je napadao moju sestru u knjižari.
Ne znam šta bi uradio da nisam ušla.
Stvarno si ga videla? - Naravno da jesam. Jasno kao dan.
Gurnuo me je na zemlju. I onda mi je stavio ruke preko očiju.
Nisam mogla... Nisam nikako... - Slušaj. Poznajem ga...
... ceo život, i videla sam ga.
Žao jer ja baš nisam sigurna.
Pa ja jesam. I videla sam ga.
Pozovi policiju. I trebaće joj takođe doktor.
Sve je u redu, dušo. Sad je sve u redu. - Da li se Robie vratio?
Nisam ga videla.
Znam ko je to bio.
Videla si ga onda? - Da, videla sam ga.
Kao što i mene vidiš? - Znam da je bio on.
Znaš da je bio on, ili si ga videla?
Da, jesam, videla sam ga. - Svojim sopstvenim očima?
Da. Videla sam ga, videla sam ga vlastitim očima.
Jako dobro, dušo.
Moj brat i ja smo ih našli dole kod jezera.
Niste nikog drugog videli?
Ne bih baš nužno verovala svemu što Briony kaže. Ona je malo maštovita.
Kad su otišli u potragu, otišao sam kod svog tate.
Jesam, časna reč. - Zašto si to uradio?
Da mu ispričam to.
Znam da nisam trebala to da otvaram. - Ne, nisi trebala.
Ali barem si sada napravila ispravnu stvar.
Gospodine, neko dolazi.
Vreme je da ideš u krevet. - Ali...
Odmah.
Cecilia!
Lažljivci! Lažljivci! Lažljivci! Lažljivci!
SEVERNA FRANCUSKA ČETIRI GODINE KASNIJE
Kažem ja njemu, kažem mu, "Možeš da sediš tu i vrtiš palčeve,
"čekajući da ti oduvaju glavu ako želiš.
"Ja neću".
Dobar dan, gospodine. - Ja ću ovo.
Šta kaže?
Kaže da ima nešto za nas. - Prokletstvo!
Čekaj! Imamo hrane za tebe.
Hleb, šećer,
i vino!
Šta radiš ovde?
Kad je povlačenje počelo, oklopna vozila su napala,
i ja sam se odvojio od moje jedinice.
Znači istina je, Englezi se povlače.
Otići ćemo sa prvim svetlom.
Borili smo se tolike godine, izgubili toliko života,
sad su Nemci opet u Francuskoj.
Vratićemo se.
Izbacićemo ih napolje.
Obećavam.
Srećno.
Hajde onda.
Kako to da kicoš kao ti, govoriš i Francuski, završi kao vojnik?
Nisi podoban za oficira ako stupiš u vojsku pravo iz zatvora.
Zezaš me. - Ne, ne zezam te.
Dali su mi izbor. Da ostanem u zatvoru, ili odem u vojsku.
I samo da se zna, ja sam sve drugo nego kicoš.
ŠEST MESECI RANIJE
Žao mi je što kasnim, izgubio sam se.
Ćao. - Ćao.
Da sednemo? - Da, naravno.
Izvini, ne mogu da se setim, ja... - Dve. Hvala.
Gde živiš?
Mali stan u Balhamu. Malo je avetan.
Gazdarica je neotesana i bučna. - Izgledaš isto.
Osim uniforme, naravno. - Da, izvini. Moram da se vratim...
... u bolnicu za pola sata. - Oh, Bože, to...
Izvini. - Ne.
Da li si bila u kontaktu sa svojom porodicom?
Ne, rekla sam ti da neću biti.
Lion je čekao pred bolnicom prošle nedelje. Samo sam prošla kraj njega.
Cee, ne duguješ mi ništa.
Robie, zar nisi čitao moja pisma?
Da mi je dozvoljeno da te posetim, da me puste svaki dan,
bila bih ovde svaki dan. - Da, ali...
Ako je sve na šta možemo da se oslonimo samo par trenutaka...
... u knjižari pre tri i po godine, onda nisam siguran,
ne znam da li... - Robie, pogledaj me.
Pogledaj me.
Vrati se.
Vrati mi se.
Najdraža Cecilia.
Cecilia.
Moj prijatelj ima kolibu blizu obale.
Rekao mi je da je možemo pozajmiti sledeći put kad budeš na odsustvu.
Uokvirena je u beloj boji sa plavo obojanim prozorskim okvirima.
Nadam se da ovaj autobus nikad neće doći. - Evo.
Nešto o čemu možeš da razmišljaš dok te nema.
Volim te.
Neki jadnik će dobiti paket.
Moja dušo. Briony je nekako pronašla moju adresu i poslala je pismo.
Prvo iznenađenje je bilo to da nije otišla na Kembridž.
Pohađa obuku za medicinske sestre u mojoj staroj bolnici.
Mislim da to radi kao neku vrstu kazne.
Kaže da počinje da dobija sliku onoga što je uradila i šta je to značilo.
Hoće da dođe i razgovara sa mnom.
Volim te. Čekaću te. Vrati se.
Vrati mi se.
Vrati se. Vrati mi se.
Onda, gde idemo?
Jebeno mrzim ove čizme!
Mrzim ih više nego sve jebene Nemce zajedno!
Biće ti dosta teško da se vratiš u Englesku samo u čarapama.
Hajde, moraš da se obučeš.
Ako upadnem, hoćeš li da me spasiš? - Naravno.
Briony!
Hvala!
Hvala ti! Hvala ti, hvala ti!
To što si uradila je bilo prokleto glupo.
Htela sam da me spasiš. - Zar ne znaš...
... kako si se lako mogla da se udaviš?
Spasao si me. - Glupo dete!
Mogla si nas oboje ubiti. Da li je to tvoj način da se šališ?
Htela bih da ti se zahvalim što si mi spasao život.
Zauvek ću ti biti zahvalna.
Priča se može nastaviti.
Naša priča se može nastaviti. Samo ću nastaviti.
Džeri, pođi sa nama u jebeni Saut End.
Ili još bolje, Trafalgar Skver. Niko ne govori jebeni jezik ovde.
Ne možeš reći, "Dodaj pecivo", ili "Gde mi je ručna bomba?"
Samo slegnu ramenima. Zato što nas i mrze. Mislim, u tome je suština.
Borimo se u Francuskoj, a Francuzi nas jebeno mrze.
Daj mi sekretaricu i srediću ovo za jebeni minut.
Imamo Indiju i Afriku, zar ne?
Švabe mogu da imaju Francusku i Belgiju i šta god drugo još hoće.
Ko je još ikada bio u Poljskoj? Tu se samo radi o prostoru, carstvu.
Žele samo veće carstvo, daj im ovu rupu, mi zadržimo naše,
i biće "Bob je tvoj ujak" i "Fanny je tvoja jebena teta"!
Razmisli malo o tome.
Najdraža Cecilia. Priča može da se nastavi.
Ona koju sam planirao u toj večernjoj šetnji.
Ponovo mogu postati čovek koji je jednom prešao preko Surrey parka,
i očistio svoje najbolje odelo, šepireći se u obećanom životu.
Čovek koji je, u čistoći strasti, vodio ljubav sa tobom u knjižari.
Priča može da se nastavi.
Ja ću se vratiti,
naći ću te, voleti,
oženiti te. I živeti bez srama.
Možeš da osetiš more.
Jebeš mi sve.
To je kao prizor iz Biblije. - Isuse Bože.
Hajde, dovedite sve da počiste ovaj nered.
Tek smo došli, gospodine. Možete li da nam kažete šta bi trebalo da radimo?
Ništa, samo čekajte. - Gde su brodovi?
Nekoliko ih je uspelo juče, Luftwaffe ih je rasturila.
Izgubili smo 3,000 ljudi kad su potonuli kod Lancastria.
Viša komanda, u svojoj mudrosti, odbija da na nam da vazdušnu podršku.
Sramota, jebena katastrofa.
Ne, gledajte, stvar je u tome da očekuju od mene da se vratim.
Ima preko 300,000 ljudi na ovoj obali, vojniče. Moraćeš da čekaš svoj red.
Budi zahvalan što nisi ranjen. Naredio sam da ostave ranjenike.
Ne, ne, ne, pusti to! Nikad ne veruj mornaru na suvom. Bolje ti je da se ne petljaš.
To nije u redu.
Isuse.
Možete li da me čujete, dame?
Dolazim kući!
Uzmi iz naših duša napor i stres.
I pusti da naši zapovedani životi svedoče.
Lepota mira.
Lepota toga mira.
Diši kroz vrućinu naših čežnja.
Ta hladnoća i taj melem.
Neka čula budu utrnula, neka se meso odmara.
Govori kroz potres, vetar i vatru.
Ali ipak, slabi glas mirnoće...
Gazda.
Moram da donesem nešto za piće.
Treba ti. Potpuno si siv.
Potpuno je posivio, da li vidiš to?
Evo. Hajde.
Sada samo želi šoljicu čaja.
Šta to, jebem ti, radiš?
Dolazim kući! Dame, dolazim kući!
Jebeš ih sve! Jebeš ih sve! Dugačke i visoke i kratke.
Jebeš sve narednike i zapovednike. Jebeš sve kaplare.
I njihove sinove kopilad.
Zato jer im kažemo zbogom dok pužu nazad pod svoje kamenje.
Nećeš dobiti nikakvo unapređenje s ove strane okeana.
Zato, veselite se, momci. Jebeš ih sve!
Majk!
Drži se.
Čekaj ovde.
Zašto ne sedneš?
Tako je vruće ovde.
Skini čizme.
Moram da se vratim. Obećao sam joj.
Da ispravim stvari.
I ona me voli. Čeka me.
Hej!
Čekaj, čekaj, čekaj.
Hej, šta si to uradio sa svojim čizmama?
Jesi li siguran da se bolje osećaš? - Nikad bolje.
Pitam se da li je plaža najbolje mesto za večeru.
Nisam siguran, ne prepoznajem ovo. - Ne znam.
Ovo će poslužiti, ovde dole. - Ne.
Ne, ne, još je dalje. - Šta je još dalje?
To mesto koje znam, stara koliba sa belim okvirom,
i plavim okvirima za prozore.
Da. Tako je. Tamo mi idemo.
Blizu je. - Tamo smo. Ovo je to.
Evo nas. Ovde dole.
Dobro je. Dobro je.
Spusti glavu. Spusti glavu. Evo ga.
Ušuškaj se. Neka ti bude toplo.
Žvaći malo ovo. Ali tiho, jer će svi onda hteti malo.
Pokušaj malo da odspavaš.
Naći ću te.
Voleću te.
Oženiću te.
I živeti bez srama.
Volim te. Vrati se. Vrati mi se.
Malo previše buke. - Šta?
Kakva buka? - Stalno vičeš.
Neki momci se malo ljute. - Šta?
Isuse. Izgledaš loše. - Stvar je u tome da sam odlučio malo da ostanem.
Trebalo je da se nađem sa nekim, a ona me uvek mora čekati.
Slušaj me sad.
Upravo sam išao na Džimi Ridle. Znaš šta sam video!
Postrojavaju se na plaži.
Brodovi su se vratili i starkelje iz komande nas vraćaju u 7:00.
Idemo. Idemo kući, druže.
Zato se naspavaj, i bez tog prokletog deranja.
U redu? - Neću reći ni reč.
Probudi me pre 7:00, hoćeš li? Hvala ti puno.
Nećeš čuti više ni reč od mene. Obećavam.
LONDON TRI NEDELJE RANIJE
Kreveti moraju biti u liniji i mora pokazivati prema unutra.
Našla sam tri kreveta juče koja nisu bila takva. Vi znate koja.
Koja od vas je odgovorna što je ćebad danas rasturena?
Ja sam, sestro. - Pretpostavljam da ne možeš da nam kažeš...
... šta si pogrešno uradila? - Ne, sestro.
Etikete su složene prema unutra, zar ne?
Da, sestro. - Uradi to ponovo.
Sestro Talis, u moju kancelariju. Ostali mogu da idu.
Da li ti je ovaj posao važan, Talis? - Jako važan, sestro.
Juče si bila dodeljena na mušku hirurgiju.
Kad se tvoj pacijent povratio iz anestezije, prva stvar koju je uradio,
bila je ta da je pitao za Briony. Ko bi mogla da bude Briony?
Pa, ja, sestro. - Nema Briony.
Ti si Talis. Sestra Talis. Razumeš li to?
Da, sestro.
Nema Briony.
Ovde BBC. Ovo su vesti.
Britanska vojska, zajedno sa Francuskim saveznicima vodi žestoku borbu...
... u severnom području zapadnog fronta.
Združene snage nisu izgubile jedinstvenost i moral im je visok.
RAF nastavlja da daje podršku u svoj svojoj snazi,
ujedinjenoj vojsci u Severoistočnoj Francuskoj i Belgiji. Pruge, putevi,
mostovi i neprijateljske trupe su konstantno napadane, juče...
Hvala. Nikad ne bi mogla da sečem makazicama levom rukom.
Mamica mi je to uvek radila.
Evo, gotova si.
Prokletstvo!
Laku noć, Ponty.
Laku noć, Talis.
Nemoj paničiti! To sam samo ja.
Fiona, skoro sam se onesvestila.
Znači ovde ideš kad se svetla ugase.
Mislila sam da bi mogla da bude usred neke burne romanse.
Zar se ne smrzavaš ovde?
Volim London.
Misliš li da će sve ovo biti bombardovano i da će nestati?
Ne.
Ne znam.
Da li pišeš o sestri Drummond?
Da li pišeš o meni? - Ponekad.
Mogu li da pogledam? - Radije ne bih. Privatno je.
Ne vidim smisla u tome da pišeš priču ako je niko neće pročitati.
Nije još spremna. Nije dovršena. - O čemu se radi?
Komplikovano je. - Da?
Samo...
Radi se o mladoj devojci, mladoj i ludoj devojci koja vidi nešto sa...
... prozora svoje sobe, nešto što ne razume, ali misli da razume.
Verovatno je nikad neću završiti.
Gledam te, Talis, i tako si tajnovita.
Ja nikad nisam bila tajnovita.
Znaš šta sam odlučila večeras? - Šta?
Ne bih se nikad mogla udati za čoveka koji nije bio u Kraljevskoj mornarici.
Evo ga. Cecilia Talis.
Mislim da je ovo njena adresa.
Hvala.
Draga Cecilia. Molim te nemoj ovo da baciš pre nego što pročitaš.
Kao šta vidiš sa pisma, ja sam u Sv. Tomasu,
i obučavam se za medicinsku sestru.
Odlučila sam da neću da idem u Kembridž.
Oh, Bože.
Odlučila sam da radim nešto korisno. Da radim nešto praktično.
Kažu u novinama da vojska radi strateško prestrojavanje.
Da, videla sam to.
To je druga reč za povlačenje.
Bez obzira koliko teško radim, bez obzira na duge sate,
ne mogu da pobegnem od onoga što sam uradila,
i onoga šta je to uzrokovalo,
a celo značenje toga tek sada počinjem da shvatam.
Cee, molim te piši mi i reci mi da možemo da se sretnemo.
Tvoja sestra, Briony.
I da li imaš? - Da li imam šta?
Imaš li tajnog verenika u Francuskoj? To svi misle.
Ne, naravno da ne.
Zamisli kako je to kad ne znaš da li će se on ikada vratiti.
Nikad nisam bila zaljubljena.
Šta, nikad? Čak nikad ni malo?
Oh, malo jesam, kad mi je bilo 10 ili 11 godina.
Skočila sam u reku da vidim da li će me spasiti od davljenja.
Sad me zezaš. - Oh, ne. I spasao me je.
Ali čim sam mu rekla da ga volim, osećaj je nekako nestao.
Nešto se desilo.
Napolje, brzo.
Robie.
Izvini.
Sestro Talis, ako se dobro sećam, ti govoriš malo Francuski.
Samo školski, sestro.
Vojnik u krevetu 13. Sedi malo sa njim. Drži ga malo za ruku.
Evo.
Evo te konačno.
Sestra me poslala,
da malo razgovaramo.
Sećam se tvoje sestre.
Uvek je bila tako dobra.
Šta sad radi?
Ona je takođe medicinska sestra.
Da li se konačno udala za tog čoveka u kojeg je bila zaljubljena?
Zaboravio sam njegovo ime.
Robie?
Uskoro će, nadam se.
Robie.
Da, tako je.
A ti?
Kako se ti zoveš?
Luk.
Luk Cornet.
A ti?
Talis.
To je lepo.
Sećam te se sad.
Engleskinja.
Sećaš se svog prvog poseta u Milou?
Radio sam kraj rernaa sa mojim ocem.
Čuo sam tvoj akcenat.
Možeš li da mi učiniš malu uslugu, Talis?
Ovi zavoji su jako zategnuti,
možeš li da ih malo popustiš, molim te?
Naravno.
Sećaš li se moje mlađe sestre, En?
Još uvek svira taj mali komad od Debussya,
sećaš se?
Izgleda tako ozbiljno dok svira.
I naši kroasani,
šta misliš o njima?
Najukusniji u Milou.
Da.
To je zbog kvalitetnog putra.
Da.
Zato si dolazila svaki dan?
Zato jer, znaš,
jako si se sviđala mojoj majci.
Prema njenom mišljenju,
Trebalo bi da se venčaju na leto.
Stvarno?
Da.
Nadam se da je sad bolje.
Da li me voliš?
Da.
Možeš li malo da ostaneš?
Plašim se.
Talis. - Briony.
Zovem se Briony.
Ustani, sestro Talis.
Idi operi krv sa lica.
Mornarica je zaslužila našu večnu zahvalnost. Vojska je nepobeđena.
Hrabrost ih je provela dalje neosvojene, njihov duh je neuzdrman.
Ovo je epska priča o Dunkirku.
Ime koje će živeti zauvek u analima borbe.
U sklopu velikog obilaska,
Kraljica Elizabeta je ovde u poseti fabrici čokolade na severu Engleske.
Veliki magnat i prijatelj Britanske vojske,
g. Pol Maršal, pružio je kraljici obilazak fabrike vojne municije,
sa svojom divnom budućom suprugom, verenicom gospođicom Lolom Quincey.
Kakav su oni divan par.
Samo neka stiže municija. Našim momcima treba.
Drugo, kao lek protiv greha i za izbegavanje bluda,
da takve osobe nemaju dar kontinencije,
trebaju da se venčaju i da budu deo Isusovog tela.
Treće, to je zapoveđeno zbog zajedničke sreće i zadovoljstva,
da moramo imati jedno drugo.
Videla sam ga.
Zbog toga, ako bilo ko vidi ikakav razlog,
zašto ovo dvoje ne bi bilo združeno zajedno...
Znam da je bio on.
... Neka kaže sada ili ćuti zauvek.
Videla sam ga. Videla sam ga svojim očima.
Molim prolaz za bebu.
Idu danas na selo. Nisu nikad bile van Londona.
Nadam se da će dobiti dobru porodicu.
Ne znaju kakav ih dobitak čeka.
Hajde.
Tražim gospođicu Talis. Cecilia Talis.
Da li je ona tu?
Talis! Vrata!
Pokušala sam da pišem. Nisi odgovarala.
Moram da razgovaram sa tobom.
Sad si sestra na odeljenju? - Da.
Hvala.
Htela sam da odem do sudije i da promenim svoj iskaz, Cee.
Nemoj tako da me zoveš.
Molim te nemoj tako da me zoveš.
Znam da je grozno ono što sam uradila. Ne očekujem da mi oprostiš.
Bez brige, i neću.
Ti si nepouzdan svedok. Neće nikada ponovo otvoriti slučaj.
Pa, bar mogu svima drugima da kažem šta sam uradila.
Mogu da odem kući i objasnim mami i tati i Lionu...
Šta te onda zadržava? - Pa, prvo sam htela tebe da vidim.
Oni ne žele više ništa da čuju o tome.
Ta neugodnost je zamotana u veo prošlosti, hvala puno.
Ali...
Zakasniću. Bolje da krenemo.
Izvinite me.
Tako duboko spava.
Šta ona radi ovde? - Želi da razgovara sa mnom.
Da, a o čemu?
O strašnoj stvari koju sam uradila.
Robie. Dušo.
Biću iskren sa tobom.
U dilemi sam da li da ti sad slomim vrat,
ili da te dignem i bacim niz stepenice.
Oh, Bože.
Imaš li pojma kako je u zatvoru? Naravno da nemaš.
Reci mi da li ti je davala zadovoljstvo pomisao na mene unutra?
Ne. - Ali nisi uradila ništa po tom pitanju.
Ne. - Da li misliš da sam napao tvoju rođaku?
Ne. - Da li si tada tako mislila?
Da. Ali i da i ne.
A zašto si sada tako sigurna? - Odrasla sam.
Odrasla si? - Imala sam 13 godina.
Koliko star moraš da budeš da bi znao razliku između dobrog i lošeg?
Koliko sad imaš, 18?
Da li morašda imaš 18 da možeš da se odupreš laži?
Ima vojnika koji imaju 18, dovoljno starih da budu ostavljeni da umru kraj puta,
da li si znala to? - Da.
Pre pet godina ti nije bilo stalo da kažeš istinu.
Ti, cela tvoja porodica, svi ste pretpostavili, uprkos mojoj edukaciji,
da sam samo malo bolji od sluge. Da mi se još uvek ne sme verovati!
Zahvaljujući tebi, iskoristili su uticaj i bacili su me vukovima!
Robie! Pogledaj me, pogledaj me. - Nemoj!
Vrati se. Vrati se.
Vrati mi se.
Briony.
Nema više puno vremena.
Robie mora da se javi na dužnost u 6:00, i mora da uhvati voz.
Zato sedi.
Uradićeš za nas neke stvari.
Što pre je moguće otići ćeš do svojih roditelja,
i reći ćeš im sve šta trebaju da znaju,
da se uvere da su dokazi koje si im dala pogrešni.
Otići ćeš do advokata, daćeš izjavu,
potpisaćeš je, sa svedocima, poslaćeš nam kopiju. Je li to jasno?
Da.
Napisaćeš mi pismo u kojem ćeš detaljno opisati šta se desilo,
i koje će voditi na to da si me videla pored jezera.
Probaj da ubaciš unutra sve čega se možeš setiti,
šta je Deni Hardman radio to veče.
Hardman? - Da.
To nije bio Deni Hardman.
To je bio Lionov prijatelj, Maršal.
Ne verujem ti.
On se oženio Lolom. Upravo sam došla sa venčanja.
Lola neće moći sad da svedoči protiv njega.
On je sad imun.
Jako mi je žao zbog svega što sam izazvala.
Jako, jako mi je žao.
Samo uradi šta smo ti rekli.
Zapiši sve, samo istinu, bez rima. Bez ukrašavanja, bez prideva.
I onda nas ostavi.
Hoću, obećavam.
Žao mi je. Možemo li da prekinemo na trenutak?
Naravno. Ima li kakvih problema?
Treba mi samo par minuta sa sobom.
... Par minuta sa sobom.
Briony Talis, vaša nov roman, vaš 21. zove se "Iskupljenje", on je...
Briony?
Oprostite. Možemo li stati na trenutak?
Briony Talis, hteo bih da razgovaramo sada o vašem novom romanu, "Iskupljenje",
koji izlazi za nekoliko dana u isto vreme kad je i vaš rođendan.
To je vaš 21. roman... - To je moja poslednji roman.
Stvarno? Nećete više pisati?
Ja umirem.
Moj doktor kaže da imam nešto što se zove vaskularna demencija,
što je zapravo kontinuirana serija malih moždanih udara.
Mozak se gasi, postepeno gubiš reči, gubiš pamćenje,
koje je prilično važno za pisca.
Zato sam konačno mogla napisati knjigu, mislim. Morala sam.
I zato je to, naravno, moj poslednji roman.
Da bi bilo još čudnije,
to bi se moglo nazvati i mojim prvim romanom.
Napisala sam dosta toga dok sam bila u bolnici Sv. Tomas za vreme rata.
Samo nisam mogla nikako to da završim.
Zato što je roman autobiografski, zar ne?
Da, potpuno. Nisam menjala čak ni imena, uključujući i sopstveno.
I da li je bilo nekakvih problema?
Ne.
Odlučila sam, već odavno, da kažem potpunu istinu.
Bez rima, bez ulepšavanja.
I mislim...
Pročitali ste knjigu, razumećete zašto.
Iz prve ruke sam svedočila ono što nisam lično videla,
uslovi u zatvoru, evakuacija sa Dunkirka, sve.
Ali efekat svega toga je bio dosta neumoljiv.
Vidite, nisam više mogla da zamislitm kojoj svrsi bi sve to poslužilo.
Šta? Oprostite. Služilo iskrenosti?
Iskrenosti.
Ili stvarnosti.
Zapravo, u stvarnosti,
bila sam prevelika kukavica da odem i posetim svoju sestru u junu 1940.
Nisam nikad otputovala u Balham.
Da li imaš pojma kako je u zatvoru?
Znači da je scena u kojoj im priznajem izmišljena.
On tako duboko spava.
Izmišljena.
Koliko stara moraš da budeš da prepoznaš razliku između dobrog i lošeg?
I ustvari se nikada ni nije mogla desiti.
Zato što je,
Robie Tarner umro od sepse u Braj-Dunesu,
prvog juna 1940,
poslednjeg dana evakuacije.
Zbogom, druže.
I nikada nisam mogla da ispravim stvari između mene i moje sestre Cecilie,
zato što je ona ubijena 15. Oktobra 1940,
bombom koja je uništila benzinski i vodeni rezervoar kod Balhama.
Tako da...
Moja sestra i Robie nisu nikad mogli da provedu vreme zajedno,
za kojim su toliko žudili, i koje su zaslužili.
I koje sam, oduvek, koje sam...
Odvek sam osećala da sam ja sprečila to.
Ali kakav osećaj nade,
ili zadovoljstvo može čitatelj izvući iz takvog kraja?
Tako sam u knjizi htela da dam Robiju i Ceciliji ono što su izgubili u životu.
Volim da mislim da to nije slabost ili izbegavanje,
nego konačni čin dobrote.
Dala sam im njihovu sreću.
prevod na srpski jezik: myladh WWW.CHILIPICKS.COM